Hör du nåt?
- Är hon uppe igen? - Ja.
Jag går.
Carrie Anne, gå och lägg dig.
4 ÅR SENARE
- Vad är klockan? - Halv tre.
- Han skulle ju komma ett. - Ingen fara, vi bara väntar.
- Så irriterande. - Det är långt tillbaka till Chicago.
Kolla vem som kommer.
Äntligen.
- Ni måste vara Cassidys. - Ja.
- Dan Gifford. - Hur är det?
Förlåt att jag är sen. Jag glömde mobilen på jobbet.
- Du har säkert försökt ringa. - Ja, 15 gånger.
Jag ska visa er ert nya hem. Jag har nyckeln här.
- Hur var bilresan? - Vi åkte i två dar.
Ni får detjättebra här.
Ni kommer att älska området. Vilket påminner mig...
Det är enormt.
- Om ni får problem, ring mig. - Tack.
Vi ses på knytkalaset.
- Mamma, det ärjättefint. - Allt är naturreservat.
Fin trädgård, va?
Är det herr och fru Döings hus?
Jag visste inte att det låg så nära.
- Ingen bor där, va? - Nej. Nej, huset är tomt.
Det huset är skälet till att vi har råd att hyra det här huset.
Dubbelmord är kasst för fastighetsmarknaden.
Folk blev skjutna i vårt kvarter. Ingen sänkte vår hyra.
- Kom, hjälp mig packa upp. - Okej.
- Jag vill bara se mig omkring först. - Visst.
- Tack för att du lagade mat. - Tacka pappa.
Han lärde mig göra det här.
Koka vatten, lägga i spaghetti och öppna såsburken? Suverän pappa.
Du släpar inte runt på tändaren för att du saknar att röka.
Ja, jag saknar honom ibland. Jag saknade honom när vi var gifta.
Han reste nio månader om året.
Jag tror att det här stället blirjättebra för oss.
Jag ska bara vänja mig vid att ha dig hemma.
Jag gav dig det största rummet. Hur svårt kan det vara?
Allihop, det här är Sarah Cassidy och hennes dotter Elissa.
De är våra nya grannar. De hyr Reeds hus. - Välkomna hit.
Tack.
- Jag gjorde potatissallad. - Kanon.
Elissa, gillar du att bada? 35 grader i poolen - som på Aruba.
- Hej. - Hej. Dan...
Bor det nån i Jacobson-huset?
För sent i går kväll tändes en lampa.
Det är Ryan Jacobson, sonen.
- Verkligen? Du sa att det var tomt. - Nej, sonen bor där.
Är det ett problem?
- Nej. - Bra.
Vi har ett påskrivet kontrakt.
- Varsågoda. - Tack.
- Marco. - Polo!
Det är min son Tyler. Han och hans kompisar startade en grupp i fjol.
Hungerhjälp. De har samlat in 1000 dollar.
Till Afrika eller Tibet. Nåt ställe där folk svälter.
Du borde gå med i gruppen. - Tyler.
Hälsa på Elissa. - Ha så kul.
- Gav mamma dig hela köret? - Det är lugnt, mammor är såna.
Du är säkert en total loser.
- Vill du bada? - Nej, det är lugnt. Jag ser på.
Okej.
- Börjar ni komma i ordning? - Ja.
- Har ni träffat Ryan Jacobson? - Nej. Kommer han i dag?
- Ryan håller sig för sig själv. - Vi borde bränna ner det huset.
Jag sa inte att Ryan ska vara i det. Men varför bor han kvar?
- Han har kört huspriserna i botten. - Stan försökte köpa huset.
Vi skulle riva det och skänka marken.
- Vad exakt hände där? - Det sa jag ju.
Dottern mördade sina föräldrar.
- Det vet jag, men var var Ryan? - Han bodde hos en tant då.
- Vad hände Carrie Anne efter morden? - Hon drunknade i dammen.
Men de hittade inte hennes kropp, så vissa tror att hon bor i skogen.
Ignorera honom. Det är bara en vandringssägen.
Är det, mamma? Folks djurmat stjäls. Hon bor i skogen.
- Skrämdes du av det de sa? - Ja, våra grannar är idioter.
"Vi bränner ner hans hus"! Var har de facklorna och högafflarna?
- Jag tyckte att Tyler var okej. - Jag vete katten, men kanske.
Tror du att nån kan bo där ute?
Nej. Nej, absolut inte.
Kom nu!
- Fin leksak. - Tack.
Jag lovar mina kompisar hemma attjag inte hänger mig i duschen.
Om du vill göra nåt lite mindre groteskt-
- träffas vår hungerhjälpsgrupp i dag. Ska du med? Jag kör dig hem sen.
Jag kan inte. Jag ska se en film i kväll med mamma.
Vänta lite.
- Hej. - Hur var det i skolan?
- Är din själ intakt? - Relativt. Själv då?
Okej. Men jag åkte på sena skiftet.
- Redan? - Första dan kan jag inte säga nej.
- Jag är inte hemma före tio. - Tyler bjöd med mig på hungergruppen.
- Vi ses närjag kommer hem. - Bra. Gör inget jag inte hade gjort.
- Hej då. - Hej då.
Då kan jag följa med.
- Hej. - Tyler, tjena.
- Så det här är hungerhjälp? - I fjol gav vi 1200 dollar mot svält.
Vi tog det på pappas Optimakort och slapp tigga skrammel av folk.
I vår collegeansökan står det som "ideellt arbete".
Jag måste medge att det är insmickrande genialt.
Är det nån här inne?
Förlåt.
- Är du okej? - Ja, jag måste bara vila.
Då väntarjag bara.
Där är du ju.
- Du är söt. - Du är full.
Jag är erbarmligt kåt. Vad då? Jag skojar.
- Kom här. - Nej.
- Tyler, sluta! - Kom igen.
- Släpp. - Vad är ditt problem?
Idiot!
Sarah. Jag är inte hemma. Säg nånting.
- Hej. Behöver du skjuts? - Nej, det är lugnt. Jag bor här.
Nej, jag såg dig flytta in på Sycamore Lane.
Jag bor i grannhuset.
- Det ser ut att bli regn. Ska du med? - Nej, jag går gärna.
Du är 1,5 mil hemifrån. Kom nu.
Nej, det är lugnt. Jag väntar på min mamma.
Dina föräldrar blev mördade.
Förlåt, jag vet att folk pratar om det och... Jag ska vara tyst nu.
Det är okej.
Du sa bara det du tänkte.
Det är det enda folk tänker när de ser mig.
Och varförjag bor kvar där mina föräldrar dog.
Ja, varför bor du kvar där de dog?
De skickade iväg mig när jag var sju.
Huset var allt jag hade kvar av dem.
Men att bo där har varit för jobbigt.
Jag har renoverat det och ska sälja det.
- Jag hörde dig sjunga i morse. - Hör du mig ända från ditt hus?
Det var fint.
- Är du med i ett band eller nåt? - Jag var det i Chicago.
Min pappa var med i ett rockband.
Har du nåt bra?
Du kör fortfarande med kassetter.
Vi måste skaffa ny musik åt dig.
Ja...
Jag hade en sån här.
Ja, det var min pappas.
Den här bilen också.
Ska ni bo kvar här i Woodshire?
Jag hoppas det.
Det är så tyst här.
Inte alls som därjag bodde förut.
- Det är ännu tystare i gryningen. - Vad gör du uppe så tidigt?
Jag sitter ute i trädgården och skriver saker. Typ historier.
Det är lätt.
Det är som att vid den tiden på dan, eftersom alla fortfarande sover-
- så är inte alla de bästa tankarna tagna än.
Det är min mamma. Jag måste gå.
Tack för att du körde mig.
Visst, varsågod.
- Körde Tylers mamma dig hem? - Nej, Ryan Jacobson gjorde det.
Ryan Jacobson? Hur kunde Ryan Jacobson köra dig?
Ingen ville köra mig, så jag gick och han såg mig och körde mig hem.
Varför ringde du inte mig? Jag hade hämtat dig.
Carrie Anne, sluta!
Sluta! Snälla Carrie Anne, sluta!
Sluta! Sluta, snälla du!
Det är okej. Det är okej, det är okej.
Varför gör du alltid så här, Carrie Anne?
Du vet attjag tar hand om dig.
Vi har en ny granne. Okej?
Hon heter Elissa. Hon och hennes mamma har flyttat in i Reeds hus.
Du ska låta bli henne. Förstår du?
Subba.
- Hej. Elissa, va? - Ja.
Jag heter Jillian.
- Tack för att du bäddade ner mig. - Det är lugnt.
Jag dricker sällan och jag spydde ner Caitlins handdukar och hon fick spel.
- Varför är du kompis med dem? - Inte vet jag.
Jag var ihop med Tyler förut, men han är en jävla kuk.
- Värre, han är ett kukhål. - Kukhål är det nya rövhål.
Jake! - Elissa, min bror Jake och hans bästa kompis Robbie.
Jag har velat träffa dig. Du var med i ett band.
- Hur visste du... - Google. Inget är heligt längre.
Vi ska vara med i bandtävlingen.
- Vill du sjunga med oss? - Och om ni suger?
Det gör vi inte. Det där är vi. Lyssna på det. Om du gillar det-
- kom och se oss repa i morgon.
- Kul att träffas. - Hej då.
- Han gillar dig. - Jag har redan ett jobb.
- Ursäkta, konstapeln? - Glömde jag skriva på nånting?
Nej, jag ville bara fråga en sak.
- Sarah Cassidy. - Bill Weaver. Nå?
Jag och min 17-åriga dotter är nya här. Vi hyr på Sycamore Lane.
Du undrar om det är möjligt att du har en 17-årig dotter?
- Då måste jag säga nej. - Det gäller Ryan Jacobson.
Han körde hem min dotter häromkvällen. Vet du nåt om honom? Är han...
- Okej? - Ja.
Att få veta att ens föräldrar har mördats av ens syster är brutalt.
Då borde folk visa lite medkänsla, va?
Han bodde hos sin tant. En senil gammal tant.
Han tog hand om henne.
De flyttade hit och hon dog för ett år sen. Killen har haft ett hårt liv.
Jag har aldrig haft några problem med honom. Ingen annan heller.
Men de gillar att gnälla om honom och huspriserna.
- Ja, jag har hört folk göra det. - Ursäkta.
Okej. - Ledsen, jag måste iväg.
- Tack, konstapeln. - Nej. Säg Bill, okej?
- Ses vi? - Ja.
Jag har bränt en cd till dig.
Tack.
Jisses, min sida.
Ja, jag vill lyssna på din musik.
- Det är väl inte skumt? - Nej. Bara om du inte gillade det.
Nej, jag tyckte att det var vackert.
Bra svar.
Du bunkrar till skyddsrummet.
Jag vill inte åka till stan oftare än nödvändigt.
Det är stort.
- Vad finns där uppe? - De byggde aldrig klart den här delen.
Det finns ingen vägg eller nåt, men jag flyttade tillbaka hit.
- Det är lite litet. - Du är åtminstone inte sömngångare.
- Är det här familjen? - Ja.
Åh, Ryan, du är så söt.
Det där är Carrie Anne.
Hennes ögon är så blå.
Ni ser så lyckliga ut.
Det måste ha varit skönt att alla bodde tillsammans.
Att ha två föräldrar.
Carrie Anne var familjens hjärta.
Eller olyckan ändrades allt.
Var det då de skickade iväg dig?
Jag har aldrig pratat med nån om det.
Vad finns här inne?
- Förlåt, jag skulle inte... - Det är okej, du behöver inte gå.
Jag har inte varit här på länge.
Jag trodde att hon var 13. Det ser ut som ett litet barns rum.
Hon var hjärnskadad.
Vi bara lekte.
Som vi oftast gjorde. Vi sprang runt och lekte tafatt.
Hon älskade att gunga.
Mamma och pappa var inne och jag skulle passa henne.
Men hon ville gunga högre och högre.
Mamma!
När hon vaknade var hon annorlunda.
Hon skrek hela tiden.
Hon slog oss och slog sönder saker.
Är det därför det är galler för fönstren?
Ja. Hon visste aldrig var hon var.
Hon sprang ut i skogen och...
De skulle hålla henne inne.
Nu håller de stadsborna ute.
Jag gillar inte att gå in här.
Tack.
Jag hoppas att du gillar cd:n.
Ja. Tack själv.
- Hej då. - Hej då.
Elissa? Kan du komma och hjälpa mig? Jag måste till jobbet.
Hej. Tack. Hur var det i skolan?
- Skola är skola. På jobbet då? - Det är okej.
De sena skiften är lite jobbiga, men jag gillar sjukhusdramatiken.
- Vad gjorde du efter skolan? - Jag...
Jag lämnade en cd hos Ryan. Och han ärjättesnäll-
- och sorgsen och ensam, allt på en gång.
- Han bor ensam i det stora huset. - Var du inne i hans hus?
Vi tog svampar och hade oskyddat sex.
Jag vet vad du gör. Du försöker rädda honom.
- Nej då. - Jo då. Du gillar att fixa människor.
Ibland kan människor inte fixas.
Carrie Anne, nej!
- Vi ses efterjobbet, gumman. - Okej, hej.
Förlåt.
Du skrämde pisset ur mig.
- Hur kom du in? - Du lämnade ytterdörren öppen.
Det luktar gott.
Vem är det?
Vad har du nu hittat på?
- Hej. - Ryan?
Jag tänkte att det vore trevligt om vi lärde känna varann.
Okej.
Jag bodde hos min tant Iris.
Hon fick en stroke när jag var 18.
När hon hamnade på sjukhus så kom jag tillbaka hit.
Hem.
Det är ett jättestort hus.
Det måste vara svårt att få det att gå ihop.
Du behöver inte svara på det.
Mina föräldrar ärvde huset och lite pengar så...
När de dog fick jag allting. Det är inte mycket, men tillräckligt.
Och jag pluggar på deltid på Bridgeport Community.
Inte världens bästa skola-
- men jag behöver poäng för att få läsa förberedande medicin.
Jag vill bli psykiater.
Mamma gick hos psykiater länge när hon gjort slut med pappa.
Tack så mycket för maten.
- Nu ska vi ha efterrätt. - Ja.
Jag ville bara säga tack.
Ni är de första som bjuder hem mig sen det hände.
Självklart.
Förlåt, jag måste säga en sak. Elissa har börjat på en ny skola-
- och måste plugga. Vi flyttade hit delvis därför.
- Hon går i high school, du på college. - Vad menar du?
Jag tror Ryan vet vad jag menar.
Vi är grannar och jag vill att vi är vänner, men jag har en viktig regel.
Jag vill inte att ni två är ensamma i ditt hus eller i vårt hus utan mig.
- Du är ju aldrig här. - Jag är här nu.
Ryan, kan du respektera det?
Ja.
- Tack. - Jag ska nog gå.
Nej, Ryan.
Nej, du kan stanna.
Du har tur som har en mamma som bryr sig om dig.
- Ryan, du får stanna. Verkligen. - Tack så mycket för maten.
Nej. Jag menade inte... Jag sa att han fick stanna.
Bjöd du hit honom för att kasta ut honom?
- Gumman, jag ville skydda dig. - Efter alla år ska du nu bli förälder?
Att du var en slampa i skolan betyder inte att jag är det.
Jag bjöd in honom i går kväll.
Sen kastade jag ut honom och förbjöd dem att vara ensamma.
Så Elissa pratar inte med mig.
Ryan tror väl att jag är emot honom som alla andra i den löjliga stan.
Ryan är en smart kille och förstår säkert.
Jag kan inte hålla henne från killar.
Hon ska bara inte göra om mina misstag och välja fel kille.
Hon behandlar mig som ett barn.
Vad surt.
Hon blev full och trashig och han var så trevlig och snäll.
Hon pratade med honom som om han var ett monster.
Hon väljer den trasigaste killen och gör honom till ett projekt.
Så jag är nog rädd att Ryan ingår i det mönstret.
Tack för att du kom. Jag ville säga förlåt för min mamma i går.
- Det är okej. - Det var bara klassisk paranoia.
- Det här är min kompis Jillian. - Hej.
- Kan du köra oss? - Va?
- Vi får ju inte göra det, minns du? - Inte ensamma, men vi är inte det.
Ja. Ja, okej.
Jag kämpar för att vara en bra mamma för första gången.
Men jag lyckas inte så bra.
Sarah, du har fostrat en trevlig tjej med hjärtat på rätta stället.
Sluta vara så hård mot dig själv.
Okej. Tack för skjutsen hem.
- Hej då. - Hej med er.
Återigen - vi får inte vara ensamma.
VIDAREKOPPLING
- Hej. - Jag åkte på ett sent skift till.
Jag är inte hemma före elva. Klarar du dig?
- Ja. - Kom ihåg vad vi sa.
Ja. Litar du inte alls på mig?
Vår hemtelefon vidarekopplar alla hennes samtal till min mobil.
- Du är lite bedräglig. - Jag försöker bara skydda henne.
Huset var min farfars fars.
Därför har det varit lite svårt att tänka sig att sälja det.
Du vet, hela renoveringsgrejen, men... Jag vet inte.
Jag vill visa dig en sak. Sätt dig här.
Jag minns inte mycket av min barndom.
Jag minns att mamma satt här och sa att allt har en hemlighet.
Allt.
Och först kunde jag inte se det.
Men så en dag... en dag kunde jag det.
Se vad?
Jag ska visa dig.
Titta.
Herregud, det är ett ansikte.
Jag ser det.
Folk ser inte hemligheterna runt sig.
Även om de är mitt framför dem. De gömmer sig och väntar på att hittas.
Jag gillar hur du ser saker.
Jag gillar hur du ser mig.
Jag kommer strax.
- Du måste gå nu! - Varför?
- Du ska inte vara här! Bara gå! - Vad harjag gjort?
Så... vi gör det här.
Kom igen.
- Va? - Herrejesus!
- Vad då? - En flicka i fönstret.
- Ray! - Är Carrie Anne där ute? Otroligt!
Är det nån där? Carrie Anne, är du här?
Nej, Alice. Vi hittar Carrie Anne. Hon är ju här ute, inte sant?
Ray, jag vill hem.
Kom in i bilen igen, snälla!
Vakna. Vakna.
Snälla, vakna. Vakna, vakna.
Gud, vad harjag gjort? Vad har jag gjort?
Jag vet inte vad som hände. Vi hade skitkul och han flippade ut.
Vad då, flippade ut?
- Jag måste lägga på. - Kan jag komma in?
Jag...
Jag ville be om ursäkt för hurjag skötte det där med Ryan.
Det är lugnt.
Jag försöker bara skydda dig.
- Du vet det, va? - Ja.
Jag önskar att du ibland kunde berätta saker för mig.
Att du kunde låta mig hjälpa dig.
Okej, jag ska.
Jag köpte nåt till din spelning.
Det är smink.
Jag försöker vara en mamma, vet du.
Jag vet.
Gillar du inte kaffet?
Du kör hela "ung rebell"-grejen rätt tungt här borta, va?
Jag bjuder.
- Det är okej, jag är inte så hungrig. - Du får ett glas mjölk också.
- Hallå? - Elissa, det är jag.
- Jag vill träffa dig. - Jag vet inte. Jag förstår inte.
Vad hände häromkvällen?
Jag är hemskt ledsen för det.
Är du okej? Det låter inte så.
Jag behöver bara träffa dig. Det finns saker jag måste berätta.
Vad?
Jag berättar sen, okej?
- Lovar du? - Ja.
- Ska vi spela eller? - Jag måste lägga på.
Jag ska vara med i bandtävlingen på skolan. Du borde komma.
- Okej. - Okej. Hej då.
Vad är det?
Ingenting.
- Kolla nu. - Miffot dök alltså upp till slut.
Jag hörde att idioten strulat med den nya tjejen.
Pippar ni? Då är det officiellt. Hon knullar vem som helst.
Det är sorgligt.
- Du kom! - Ja, jag ville komma.
- Jag är så glad att du kunde. - Jag med.
De slår sönder din bil!
Vad gör ni?
Sluta!
- Nej! - Gör slut på honom, Tyler.
Lilla kärring! - Han har bara ett ställe att sticka till. Kom!
- Era jävla as! - Kom igen! Kör, kör, kör!
- Hej. - Var är du?
- Jag är hemma. - Så du är inte med Ryan?
- Nej. - Tyler togs nyss in på sjukhuset.
Slogs han och Ryan? Såg du det?
Han försvarade sig. Sex killar flög på honom.
- Jag vill att du stannar hemma. - Jag är hemma.
- Om du inte tror mig, ring. - Då ringerjag.
- Är du okej? - Ja, jag mår fint.
VIDAREKOPPLING
Tror du mig nu? Vi ses sen.
- Ryan Jacobson ska gripas - nu. - Lugn, Bonnie.
Jag ska höra Tyler och Ryan och alla som var där-
- och sen ska jag reda ut det här.
Din sons gäng har mobbat Ryan i åratal och ni har låtit det hända.
Om jag får veta att det var Tyler som började-
- så delges han misstanke för misshandel.
Du försvarar honom alltid. Det där odjuret...
- Odjuret heter Ryan. - Det skiter jag i.
- Odjuret får höra från min advokat. - Gå. Gå.
- Är du okej? - Ja. Nej, jag är orolig.
Jag kör ut och ser till Ryan. Ska jag stanna och kolla Elissa?
- Kolla bara att hon är hemma. - Okej, jag ringer dig.
Carrie Anne, sluta!
Ut! Gå, gå, gå, gå! Ut!
Gå! Gå upp! Snälla Elissa, gå bara!
Du skrämmer henne. Vänta på mig där uppe. Gå bara!
Carrie Anne, lugna ner dig. Det är okej.
De kommer inte och hämtar dig.
Elissa säger inget till dem. Hon är inte som de andra.
Det är okej. Du är okej, du är okej.
Hon hjälper oss.
Ja, duktig tjej. Du är okej. Du är okej, det är ingen fara.
FÄRGADE KONTAKTLINSER - BLÅ
Du måste lova mig att inte berätta för nån om Carrie Anne.
Är det här din?
Ja.
Lovar du att inte berätta för nån om Carrie Anne?
Ja...
Ja, jag lovar.
Jag måste gå. Min mamma ringde.
Ryan, snälla, låt mig gå!
- Vad gör du? - Carrie Anne dog vid gungan.
Det är gjort.
Det var mitt fel.
Vi försökte hålla handen.
Om Carrie Anne dog, vem mördade dina föräldrar?
Jag behöver Carrie Anne.
Jag kan inte ha dig och Carrie Anne.
Men om du är Carrie Anne...
Nej.
Nej, Ryan. Snälla du.
Ryan, vad gör du? Vad gör du?
Ryan, nej, snälla du!
Vart ska du? Gör henne inte illa.
Skrik så mycket du vill. Ingen hör dig.
Han kommer att halta resten av livet. Sarah, beställer du MR åt mig?
VIDAREKOPPLING
Elissas mobil. Säg nånting.
- Hallå? - Det är jag.
Jag ringde hem och det gick till hennes mobil.
Jag tror att hon är hos Ryan. Kan du köra dit först?
Snälla, knyt loss mig.
Det var inte ditt fel att Carrie Anne dog.
Det var en olycka.
Det var mitt fel. Det var därför de straffade mig.
Straffade de dig?
Jag stoppade dem.
Vad då, du stoppade dem?
Kan jag komma in?
- Nån har slagit sönder en ruta. - Killar från stan, det är lugnt.
Jag såg vad du gjorde med Tylers ben. Vill du berätta om det?
Jag försvarade mig bara.
Du måste komma till stationen i morgon bitti och bli hörd om det.
Jag ska göra mitt bästa för att styra upp det här-
- men du måste hålla dig i skinnet.
Du har inte sett Elissa, va?
Jag såg henne på bandtävlingen. Är hon inte där?
Nej. Hennes mamma trodde hon var hemma, men hon är inte där heller.
Hon är inte här.
Vi ses i morgon bitti.
Jag skyddade dig.
Nej! Du är precis som alla andra!
Lås upp dörren! Lås upp dörren, Elissa!
Subba!
KLOROFORM
Hej, ms Cassidy.
- Jag letar efter Elissa. Är hon här? - Nej.
Hon var inte hemma, så jag tänkte att hon kanske var här.
Hon är inte här, ms Cassidy.
Jag blir inte arg om hon är här.
- Elissa? - Mamma, hjälp!
- Mamma! - Elissa!
Jag vill ha dig.
Det vill jag. Men jag behöver Carrie Anne.
Jag är ledsen att jag inte kan behålla dig, Elissa.
Kom igen. Snälla, kom igen.
Kom igen. Kom igen.
Jag är packad och klar.
Vad tittar du på?
Vad ser du?
Jag ser ett träd.
Hur så?
Ingenting.
Är du klar att åka?
Ja.
Nu ska vi blåsa ut ljusen, gumman.
Önska nåt.
- Önska nåt, Carrie Anne. - Jag heter inte Carrie Anne!
Jag heter Ryan.
Jo, det gör du. Du heter Carrie Anne.
Text: Thomas Jansson